Okruh 1: Exokrinní orgány hmyzu (Oddělení Entomologie: Dr. Král, Dr. Prokop)

1.1.1. Notální žlázy tesaříků (Coleoptera: Cerambycidae): srovnávací SEM studie. (jednodušší varianta)
1.1.2. Notální žlázy tesaříků (Coleoptera: Cerambycidae): Optická mikroskopie a TEM studie žláz u Tetropium gabrieli a dalších druhů. (náročnější varianta)

U několika druhů tesaříků (Coleoptera: Cerambycidae) byly nalezeny exokrinní žlázy lokalizované na dorzu přední části těla (hlava, prothorax). Předpokládanou funkcí těchto žláz je produkce pohlavních feromonů. Struktura a distribuce těchto žláz, stejně jako jejich (ne)přítomnost je neznámá u drtivé většiny zástupců čeledi. Předběžné výsledky potvrzují předpoklad, že se jedná o žlázy produkující komunikační látky.
Cílem práce 1.1.1. by měl být výzkum maxima dospělců tesaříků a stanovení morfologie/SEM ultrastruktury vývodů, jejich distribuce na těle a zhodnocení mezipohlavních a mezidruhových rozdílů. Vlastní sbírka tesaříků (k likvidaci pomocí metod Skenovací Elektronové Mikroskopie; SEM) výhodou, nikoliv však podmínkou.
Cílem práce 1.1.2. by měl být výzkum struktury a TEM ultrastruktury (Transmisní Elektronová Mikroskopie) těchto žláz u cca 2-3 druhů tesaříků. Jedná se o časově náročnější práci, nutností je alespoň minimální know-how o čeledi (kvůli sběru živého materiálu pro práci).

1.2. Morfologie a ultrastruktura vývodů labiálních žláz u hmyzu se zvláštním zřetelem k ultrastruktuře kutikuly. 

Labiální žlázy patří k nejrozšířenějším žlázám hmyzu, které se (s drobnými výjimkami) vyskytují napříč (nad)třídou Hexapoda. Trochu nespravedlivě zůstávají stranou zájmu vývody těchto žláz, které jsou, podle částečně publikovaných pozorování, často vybaveny (kromě kutikulární výstelky) taenidiem, tedy spirálovitou kutikulární výztuží, která vývodu zajišťuje zachování konstantního průměru vývodu. Cílem této práce by tedy byl výzkum této strukturální modifikace pomocí metod Transmisní Elektronové Mikroskopie (TEM) u zástupců jednotlivých řádů Hexapoda. 

1.3. Studium exokrinních orgánů, případně dalších vnitřních orgánů hmyzu (podle vlastního výběru nebo osobních/taxonomických preferencí) pomocí metod optické a elektronové mikroskopie: možno po dohodě.

Okruh 2: Anatomie a ultrastruktura roztočů (Oddělení Zoologie bezobratlých: Prof. Smrž)

2.1. Anatomie a ultrastruktura trávicího traktu dravého roztoče Cheyletus malaccensis.

viz samostatná upoutávka

2.2. Ultrastruktura volných buněk (hemocytů) roztočů.

Hemocyty jsou volnými buňkami, které se vyskytují v hemolymfě bezobratlých. Údaje o těchto buňkách u roztočů jsou velmi kusé (ve srovnání např. s hmyzem), proto hledáme studenta se zájmem o metody transmisní elektronové mikroskopie, pomocí níž bude studovat strukturu hemocytů u modelových druhů roztočů. Předběžné výsledky naznačují, že alespoň jeden typ hemocytů se vyskytuje u druhů: Acarus siro, Tyrophagus putrescensis, Dermatophagoides pteronisimus a Lepidoglyphus destructor. 

2.3. Studium struktury střeva, případně dalších orgánů roztočů (podle vlastního výběru nebo osobních/taxonomických preferencí) pomocí metod optické a elektronové mikroskopie: možno po dohodě.

Okruh 3: Behaviorální ekologie termitů (Oddělení Entomologie: Dr. Král, Dr. Prokop; 3.3. + Dr. Munclinger)

3.1. Vyhledávání potravy u termitů rodu Reticulitermes (Isoptera: Rhinotermitidae).

Opakovaně byla pozorována mimořádná schopnost termitů nalézt nové zdroje potravy. Vyhledávací aktivita je řízena (kromě vnímání semiochemikálií) především dostupností potravy, vlastnostmi substrátu a jeho vlhkostí, nelze však vyloučit ani vliv dalších faktorů (světlo, kastovní složení skupiny, druh termita). V rámci této diplomové práce by měl být zhodnocen vliv těchto jednotlivých faktorů na úspěšnost vyhledávání nových potravních zdrojů i celkovou průzkumnou a stavební aktivitu.

3.2. Behaviorální repertoár vojáků, bílých vojáků a vojenských interkastů u druhu Prorhinotermes simplex (Isoptera: Rhinotermitidae).

Výzkumy posledních let ukazují, že vojáci disponují daleko pestřejším repertoárem vzorců chování než jen aktivity spojené s obranou kolonie (likvidace vetřelců a poplašná signalizace). Vojáci nejen aktivně asistují při hledání nových potravních zdrojů, ale mohou ji svou aktivitou přímo stimulovat a jsou schopni též např. evakuovat vejce po narušení struktury hnízda. Bílý voják je krátkodobé neaktivní přechodné stadium nezbytné při vývoji vojáka (vznikající typicky z dělníka), během něhož dochází ke vzniku specializovaných vojenských struktur. Nepublikovaná pozorování však překvapivě ukazují, že bílí vojáci jsou schopni alespoň některých aktivit, pro něž jim evidentně chybí vojenské obranné struktury (útočí na vetřelce ačkoliv jsou vybaveni jen nesklerotizovanými mandibulami, kterými nemohou příliš ublížit). Interkasti vojáků vznikají po aplikaci analogů juvenilního hormonu a nesou různé kombinace znaků typických pro vojáka a dělníka. O jejich chování není známo vůbec nic. Cílem této diplomové práce je pozorování behaviorálních repertoárů vojáků, bílých vojáků a vojenských interkastů a následné zhodnocení mezikastovních rozdílů.

3.3. Rozpoznávání příbuzných u termitů a jeho vliv na differenciaci náhradních pohlavních jedinců?

Schopnost rozpoznávání příbuzných byla u termitů již prokázána, např. skupiny dělníků konzumující jeden zdroj potravy jsou si příbuznější než je průměr celé kolonie. Námětem této práce bude zhodnocení tohoto fenoménu na úrovni diferenciace pohlavních jedinců. Náhradní pohlavní jedinci (neotenici) se u rodu Reticulitermes diferencují z dělníků nebo nymf (brachypterních jedinců). V dostatečně velkých oddělcích (≥ 200 jedinců) se diferencuje větší množství neoteniků (až několik desítek) a následně jejich počet klesá (předpokládá se, že následkem vzájemných soubojů a pozdější eliminace zraněných jedinců dělníky). Pro zpracování tohoto tématu budou vybrány tři nepříbuzné kolonie (rodu Reticulitermes), u nichž budou stanoveny charakteristické mikrosatelitové sekvence. Poté budou příslušníci dvou kolonií smícháni v různých poměrech (1:10, 1:3, 1:1) a v polovině oddělků budou náhradní pohlavní jedinci odebíráni ihned po differenciaci, zatímco ve druhé polovině až po dosažení pohlavní zralosti (po zahájení ovipozice). Z tohoto srovnání by mělo vyplynout, zda se pohlavní jedinci diferencují náhodně, na základě fyziologického stavu v okamžiku oddělení od mateřské kolonie, či "na objednávku", tj. především z příslušníků majoritní kolonie. Dále by mělo ze získaných dat vyplynout, hrají-li v eliminaci nadbytečných pohlavních jedinců roli aktivní dělníci: zda likvidují přednostně nepříbuzné pohlavní jedince.